Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ESITTÄÄ
Jos rakastat tarinoita perheistä, jotka pitävät yhtä -
ja rakastavat toisiaan pyyteettömästi -
ja joissa kaikki päättyy onnellisesti...
Tämä elokuva ei ole sinulle. Käsitätkö?
Tämä on kaupunkini.
Olen nähnyt kaiken.
Katsokaa heitä. Tylsät ihmiset elävät tylsää elämää.
En tuomitse.
Tuomitsenpas.
Olen katsellut ikkunoista sisään.
Olen nähnyt onnellisia, toisiaan tukevia ja eheitä perheitä...
Parhaat tarinat löytyvät silti ikkunoista, joista kukaan ei katso sisään.
Ei. Katso alas.
Siellä he ovat. Piilossa.
Olen muuten kertoja.
Ja kissa.
Yritä hyväksyä asia.
Tämän perheen tarina on outo.
He piileskelevät nykymaailmalta vanhanaikaisessa kodissaan.
Näytän paikkoja. Hiirijahti sujuu täällä.
Vanhanaikaisella tarkoitan sitä, että perinteet ovat pitkät.
Perhe on sukupolvien ajan tunnettu keksinnöistä, luovuudesta ja rohkeudesta.
Heidän mahtavuutensa periytyy kuin suurenmoinen parta.
Sukupolvelta -
toiselle -
ja kolmannelle...
Ainakin tähän saakka.
Ihanaa olla Willoughby.
Voi, pullanmuruseni. Olen niin onnellinen!
Muutaman kuukauden kuluttua täydelliseen avioliittoon syntyi...
Tiedätte kyllä.
Mikä tuo on? -Herttinen.
Olen isäsi,
ja se suloinen nainen, jota loukkasit syntymälläsi, on Äiti.
Jos tarvitset rakkautta,
ole hyvä ja etsi sitä muualta. Kiitos.
Olet muuten Timi -
ja olet Willoughby.
Päivänjatkoja.
Rakastavilla vanhemmilla ei riittänyt rakkautta Timille.
He antoivat hänelle vain nimen.
Willoughby
Niin, ja sisaruksia.
Siskon nimeltä Janna...
Vanhemmat kuulevat sinut.
...ja karmivat kaksosveljet. Molempien nimi on Penhartti.
Kiitos, Penhartti. -Ole hyvä, Penhartti.
Miksi tuijotamme seinää? -Koska olemme Willoughbyjä, Janna.
Willoughbyiden tarina on eriskummallinen, mutta on siinä jotain hyvääkin.
He sentään söivät aina yhdessä.
Heillä tarkoitan näitä kahta.
Pidätkö tulisesta ruoasta? -En vain pidä siitä, vaan murutan sitä.
He vain unohtivat antaa ruokaa lapsille.
Tähteitä ei taida jäädä.
Minulla on niin nälkä, että voisin syödä kieleni.
Sama täällä. -Niin minullakin.
Entäs jos puemme Penhartin ruoaksi...
Huono idea. -Surkea.
Ei, Janna.
Entäs jos menen... -Lopeta jossittelu.
Ei jossittelua.
Tiedän, että olet nälkäinen, mutta Willoughbyt eivät kerjää ruokaa.
Me odotamme.
Saisimmeko ruokaa?
Ruokaa? -Me syömme tämän päivän ruoan.
Te syötte eilistä ruokaa.
Söitte eilisen ruoan eilen,
joten ruokaa ei ole jäljellä...
Janna!
Nimeni on Äiti. Kuka Janna on?
Nimittelet ensin äitiäsi ja sitten vaadit meiltä ruokaa.
Enkä! -Etkö?
Tai siis...
Kyllä, Äiti. Älä.
Mitä älä? -Et kerro äidillesi, mitä hän saa tehdä!
Mitä?
Itsekäs poika.
Söit kaiken. -Enkä syönyt.
Voi ei, Isä. Näännyn nälkään.
Tuo on se tyttö!
Hän toi pikkuiset. -He ovat karmivia.
Hei, äiti. -Mitä he tekevät täällä?
Ei mitään. -Heippa.
He ovat... -Nälkäisiä!
Lapset haluavat aina jotakin. -Ei.
Ei hätää. -Uusi villapaita kelpaisi.
Janna. -Yksi vain.
Yksi käy. -Penhartit.
Haluatte kaksi. -Hiljaa.
Saan hermoromahduksen. -Kamalaa.
Olen hermoraunio.
Kamalaa. -En voi neuloa!
Tämä on syytäsi! -Minunko? Mitä?
Häiritset meitä aivan jatkuvasti lapsellisilla tarpeillasi.
Hiilikellariin siitä!
Päivänjatkoja.
Timi-parka.
Tuo paikka ei tee hyvää lapselle, jolla on lyhyet housut.
Joskus toivon, etten olisi Willoughby.
Ennen olimme mahtavia.
Olimme sotilaita ja tutkijoita,
kuninkaita ja filosofeja, tutkimusmatkailijoita ja lentäjiä,
taiteilijoita ja runoilijoita. Kiipesimme mihin vain.
Söimme aina yhdessä pöydän ääressä, kuten perheen kuuluukin.
Jokaisella Willoughbyllä oli viikset.
Jopa naisilla.
Voisimme olla taas mahtavia.
Ei.
Meistä tulee mahtavia.
Olosuhteista huolimatta Willoughbyn lapset olivat päättäväisiä...
Hienoa, Penhartti. -Samoin, Penhartti.
Näkemiin, ilmalaiva.
...mielikuvituksellisia -
ja toiveikkaita.
Lasin läpi
Aidan yli
Sateenkaarta pitkin sinne.... -Hiljaa!
En voi neuloa!
Mistä unelmani alkavat
Hän ei voi neuloa!
Pääsen vapaaksi
Jos yksikin silmukka putoaa...
Minua pyörryttää!
Voi, Ihana mamma.
Lienee ilmiselvää, ettei Willoughbyn perhe ole mahtava,
eikä siitä taida tullakaan sellaista.
Ei ainakaan ilman apua.
Ehkä se oli myrskyisen yön ansiota.
Olen katsonut sisään monesta ikkunasta, mutta tämä tarina kosketti.
Kertojien ei pitäisi sekaantua asioihin, mutta annan vain vauhtia.
Hyvin ajoitetulla kissan...
Ulkona on jotakin. -Ehdottomasti jotakin.
Janna. -Ulkona on jotakin.
Kuulostaa pedon ulvonnalta.
Melkoinen arvoitus.
Kuin kirjassa. Mennään, Penhartit.
Huono kirja. -Pelottava.
He ovat yhä hereillä.
Tanssi isukillesi.
Millainen peto ulvoo noin?
Minua pelottaa. Entä teitä, Penhartit?
Minua ainakin. -Ehkei pitäisi...
Muistatteko kirjan pedoista, jotka raatelivat lapsia kynsin ja hampain?
Ei. -Ole hiljaa.
Verta oli paljon, Penhartit. -Veri on paha.
Katson, onko se vaarallinen. -Ei.
Jos on, juoskaa eri suuntiin. Siksakkia.
Se voi syödä teistä vain toisen. -Mitä minä tunnen?
Pelkoa. -Ehdottomasti pelkoa.
Muistakaa, kaksoset. Siksakkia. -Siksakkia.
Paikoillanne, Penhartit.
Tiedän, mitä ajattelette, koska ajattelen tismalleen samaa.
Mitä laatikossa on? Voiko sen tyhjentää, jotta voin istua siinä?
Hei, peto. Olen Janna.
Toivottavasti olet kiva peto. Me olemme kivoja.
Älä syö kasvojamme.
Tuore lanka tuoksuu ihanalta aamuisin.
Ovatko vanhemmat jo hereillä? Inhaa.
Viiksistäsi saa ihanaa lankaa.
Tee se.
Miten ihmeessä onnistun... -Jatka vain.
Minä neulon, ja sinä tuotat lankaa.
Oliko tuo aina...
Haluat, että Äidillä on lankaa. Eikö?
Varmasti. Pidät villapaidoista.
Onpa kaunista.
Kas noin.
Janna?
Kaksoset?
Isosetä Eino!
He kuulevat.
Pitää olla hiljaa. Äiti ja Isä ovat yhä... -Timi!
Tänne, petoliini! -Janna! Mitä sinä...
Tuolla. -Nappaa se.
Nappaa se.
Suojeletko taas pesukarhua?
En.
Tuolla on jotakin! -Onko se joku vai jokin?
Nappaa se. -Mikä tuo on?
Vauvako?
Älkää kolistelko! -En voi neuloa!
Mistä sait tuon?
Löysimme hänet ulkoa laatikosta.
Hän on orpo.
Hän haisee siltä. -Ja näyttää.
Laatikko kuin orvolla. -Orpoystävä
Laatikossa yksin, tervetuloa -Miksi laulat?
Asumaan -Siitä on päästävä eroon!
Anna se tänne. Anna se... -En.
Vanhempamme vihaavat lapsia, ja vauvat ovat kaikista lapsellisimpia.
Rakastan häntä. Kukaan ei vie häntä minulta.
Tuokaa hänet, Penhartit. -Selvä.
Antakaa orponi takaisin, Penhartit. -Selvä, Janna.
Penhartit! -Anteeksi, Timi.
Penhartit. -Kyllä, Janna.
Penhartit! -Toki.
Penhartit!
Entä orpo, Penhartit?
Karkasi. -Nopeasti.
Mitä?
Peto on irti!
Eikä.
Mikä se on? -Vauva.
Ei taas.
Miksi näin käy aina, Äiti? -Vanhemmat!
Onko... Vanhemmat! Hoidan tämän.
Paikka. Älä liikuta vauvalihastakaan.
Irrottakaa hänet minusta!
Paahdettu vauva. -Ei!
Äidin lankakerät palavat. -Ei.
Mahtavaa!
Keränpolttaja!
Ei!
Koppi, Penhartit!
Ei!
Sainpas sinut, riiviö.
Se ei edes ole Willoughby. -Onko tämä sinun?
Ei. -Mitä? Ei. Minä en...
Syöt ruokamme ja nukut hiilikellarissamme.
Nytkö meidän pitää taas kasvattaa lapsi?
Hän tekee aina niin. -Mitä? En...
Olemme kokeilleet kaikkea.
Laiminlyöntiä. Heitteillejättöä. -Hiilikellaria.
En se minä ollut. -Emme leikkineet.
Luulisi, että hiilikellari toimisi!
Ei! Mikään ei toimi.
En pysty neulomaan!
Voi, Ihana mamma.
Lapset. -Kunpa voisimme heittää heidät ulos.
Päätin heittää teidät ulos! -Tee se, Isä.
Mutta kotini...
Älkää palatko, ennen kuin tuo on poissa!
Näin... -Tee se.
...minä rankaisen! -Tee se. Hyvä!
Tämä on syytäsi. -Heidänpäs. Heidät pitäisi heittää ulos.
Miten suvustamme tulee taas mahtava, jos emme asu Willoughbyjen talossa?
Hänestä pitää päästä eroon. -Ei, Timi!
Koettelemus on ohi.
Palataan kotiin.
Hetkinen. Mitä ihmettä?
Hän tarvitsee kodin.
Jos emme auta, olemme kuin vanhempamme, jotka tahraavat Willoughbyn suvun maineen.
He ovat tosiaan tahranneet sen.
Tiedän, mistä löydämme täydellisen kodin. Seuratkaa minua!
Hei, ulkomaailma. -Ulkomaailmako?
Mutta en ole koskaan ollut...
On kai vaikeaa lähteä kotoa ensi kertaa.
Itse olin tosin lähtiessäni kuusi päivää vanha.
Vanhempani nuolivat vain silmäni auki ja käskivät häipymään.
Kyllä hän pärjää. Luulisin.
Minne menemme, Janna?
Sateenkaaren päähän. -Että minne?
Onko se kaukana?
Ei oikeastaan.
Eikö, orpoystäväni?
Odota.
Kävele.
Penhartit!
Anteeksi. Tulossa.
Anteeksi.
Janna! Ihmiset!
Tätä tietä.
Odottakaa minua.
Kyllä! Tännepäin.
Kengilläni on pissaa, Janna.
Olemmeko pian perillä?
Melkein perillä.
Tämä on huonomaineinen kaupunginosa.
Itseoppinut.
Katsokaa tuota.
Eikö olekin ihana?
Täydellinen koti.
Yleensä vanhanaikaisissa tarinoissa sateenkaaren päässä on aarre.
Ei tässä tarinassa.
“Ei tunkeilijoita"?
Suunnitelma peruttu.
Katsokaa! Sorsia. -Janna.
Tehdas! -Penhartit.
Ei!
Hei, sorsat! Ne ovat pulleita.
Penhartit!
Janna!
Willoughbyt eivät tunkeile!
Täydellinen koti.
Se on karkkitehdas.
Onpa paljon koneita.
Paljon nappeja.
Vipuja. -Nappuloita.
Sateenkaaren alla
Minä pyörin
Täydellinen koti parhaalle ystävälleni
Sateenkaariruokaako?
Tässä paikassa on kaikkea.
Hei!
Orpo sai kodin. Lähdetään kotiin.
Ei ole turvallista jättää häntä ulos.
Entä jos sudet hyökkäävät?
Sudetko?
Tässä. Hän löytyi laatikossa, ja jätämme hänet sellaiseen.
Sudet kyllä vihaavat laatikoita. -Tasapaino palautettu.
Odota, Timi.
Entä jos annamme hänelle nimen? Oikean kolmitavuisen, kuten...
Taffeta! T-A-F-F-E...
Hei!
Hänen nimensä on Ruut.
Ruut? -Kyllä.
Orponnutamme hänet uudestaan ja olemme armottomia Willoughbyitä.
Ole nyt armoton ja hyvästele.
Selvä.
Voi, Ruut. Tiedän, mistä löydän sinut.
Sateenkaaren päästä.
Kotiin.
Janna.
Kuka häiritsee työtäni?
Tunkeilemme!
Kuka?
Mitä laatikossa on?
"Ruut"?
Et ole karkkia.
Onpa upeat viikset.
Tämä tosiaan on täydellinen koti.
MELANOFFIN KARKKITEHDAS
Toivottavasti toimimme oikein.
Tietenkin, Janna.
Hyvällä miehellä, jolla on hyvä koti, on oltava hyvä perhe.
Voitteko kuvitella, millaista onnekkaan orvon elämä on?
Olisipa meillä koti kuin Ruutilla.
Ei tarvitsisi varastaa ruokaa tai pitää aina suutaan kiinni.
Söisimme pöydän ääressä kuin vanhat kunnon Willoughbyt konsanaan.
Viiksemme kasvaisivat pitkiksi, eikä kukaan enää joutuisi hiilikellariin.
Paitsi hiiltä tarvittaessa.
Haluan tehtaan. -Ison tehtaan.
Hetkinen. Voimme saada kaiken.
Paitsi tehtaan.
Miten? -Entäs jos meistä tulisi orpoja?
Tuo oli surkein jossittelusi koskaan. Meillä on vanhemmat.
Huonot vanhemmat. -Kauheat.
Entäs jos ei olisi? Kuin kirjoissa. Pollyannan vanhemmat kuolivat koleraan.
Virtahepo taas söi Jaakon vanhemmat. -Luulin sitä sarvikuonoksi.
Perheemme olisi mahtava, jos he olisivat poissa.
Oletko tosissasi, Janna?
Jättäydymme orvoiksi. Kyllä!
Kamalaa! -Säälimätöntä.
Orvosta pääseminen oli tarpeeksi vaikeaa.
Miten päästä eroon kahdesta sietämättömästä aikuisesta?
Helposti.
Ei! -Älä katso sinne, vaan tuonne.
Eikä! -Ei, vaan tuonne.
KUNNON MATKATOIMISTO
Mitä?
Yhdeksän ja yhdeksänkymmentäyhdeksän. Ongelmasi kaikkoavat ikiajoiksi.
Ikiajoiksiko?
SEIKKAILU ODOTTAA!
TUTKIMUSMATKAPAKETTI
Taiteltu ja kiiltävä paperinpalanen.
Voimme lähettää heidät pois.
Entä jos orponnuttaisimme itsemme?
Aivan. Mahtava idea, Timi.
Kotiin!
Mahtava suunnitelma.
Rauhoittukaa, ihmiset.
Älkää tunteilko ja murehtiko turhaan. Luonto hoitaa kaiken kuin itsestään.
Nämä lapset tarvitsivat muutosta.
Varoitin, ettei tarina ole suloinen, sydäntä lämmittävä tai...
Hitto sentään!
Sakset ovat terävät. Varokaa silmiä.
Järjestämme tappavan seikkailun, ja vanhempamme saavat haluamansa.
Rakastakoot vain toisiaan.
Aivan. Se on romanttinen pakomatka, jolla riittää tilaisuuksia orponnuttaa.
Jos he eivät sula maailman kuumimmissa paikoissa,
he hukkuvat kosteimpiin.
KYLPYLÄ
Kannibaalit ahmivat heidät, elleivät he jää kiinni jäätikköön -
tai syövy jäljettömiin happokentillä.
He eivät pääse karkuun karhuilta,
ja vaikka pääsisivät, viimeisenä on kuolettavin kohde:
Valloittamaton vuori.
Se sijaitsee Sveitsilässä.
"Joka menee ylös, ei tule alas."
"Moitteen matkatoimisto.
Lapsia ei sallita. "
Katsokaa.
MOITTEEN MATKATOIMISTO
Erinomaista.
Mitä?
Isä. -Niin, pupsi?
Mikä tuo on?
Mitä siinä lukee, Isukki?
"Näe maailmaa."
"Näe maailmaa"?
"Seikkaile."
Minusta olisi ihanaa seikkailla!
Tässä lukee yksi toinenkin juttu. -Mikä, Isä?
"Lapsia ei sallita."
Se olisi ihanaa.
Tanssi hulaa, rakkaani.
Saat minut pyörimään kuin helikopteri.
Hetkinen. Lopeta.
Jos jätämme lapset tänne yksin, he pilaavat kaiken.
Entä jos emme jätä heitä yksin?
Voimme hankkia heille lastenhoitajan.
Eivätkö hyvät lastenhoitajat ole kalliita?
Kyllä, Äiti.
Palkataan huono lastenhoitaja halvalla!
"Seikkailemaan." Ovatko he hyväuskoisia?
En uskonut, että he menisivät halpaan. Entä sinä?
Olet muusani, kultamussukka.
Tästä tulee melkoista kyytiä.
Nosta minut.
Laita minut sivuttain. -Äiti ystävystyi haarukan kanssa.
Voi, Isä. -Kävipä se helposti.
Seikkailemaan!
Kaikki saivat haluamansa. -Seikkailemaan!
Kaikki hyvin.
Sanoin, että kaikki järjestyy.
Lähtivätkö he? Onnistuimme!
Me... -Olemme...
Orpoja!
Orpokoti!
Näin minä rankaisen!
Nauti seinästä, mahtava Eino.
Willoughby
Olet talon isäntä, Timi.
Valtavan vastuun myötä saat myös valtavat viikset.
Timi.
Timi!
Mitä? Onko nyt aamu?
Meillä on nälkä.
En ole syönyt tunteihin. Mitä ruoka on? -Päiviin.
Lapselliset tarpeenne on kuultu,
ja vastaan niihin.
Sanoinhan, että kaikki järjestyisi.
Mahtavuus alkakoon.
Voi, Timi.
Lämmitelkää luitanne, Willoughbyt.
Kerrassaan jumalaista.
Päivällinen on katettu.
Kunnon ateria kunnon perheelle.
Herkullista hummeria hiilellä!
Otitko sen seinältä, Timi?
Vanha hummeri. -Tosi vanha.
Vanha ruoka on parasta.
Minä lähden.
Mitä? Jätätkö juustolautasen väliin?
Herkkuhiiri.
Tämä on outoa. -Jätän väliin.
Minulle kelpaa.
Mitä? Hei!
Minne luulette menevänne? -Ulos.
Ruutilla on sateenkaariruokaa.
Emme orponnuttaneet itseämme, jotta söisit sateenkaariruokaa ystävinesi.
Olen orpo ja teen mitä haluan.
Et voi. -Voinpas.
Etpäs. -Kylläpäs!
Ei. Sinä... -Hei!
Muukalainen. -Vaara.
Tunkeilija!
Älä pelkää, laiha porkkanapoika. Olen nimittäin lastenhoitajanne.
Ei. Minä määrään.
Luin lastenhoitajista. Millainen olet?
Lensitkö itä- vai länsituulessa? -Länsi.
Sateenvarjo? -Tässä.
Syötkö lapsia? -Joskus.
Miksi olet täällä? -Rakastavat vanhempanne palkkasivat minut.
Rakastavat? -Vanhemmat?
Minulla ei ole pätevyyttä, mutta iloista asennetta löytyy.
Vastaan lapsellisiin tarpeisiinne.
Laitan ruokaa, siivoan...
Laulan!
Mitä? Laulatko?
Kyllä! Kaikki lastenhoitajat laulavat.
Minäkin laulan.
Entäs jos laulaisimme yhdessä? -Mahtavaa!
Antaa raikua.
Lastenhoitajiin ei voi luottaa.
Tämä on mahtavaa.
Sietämätöntä. -Pidän siitä.
Mitä hän tekee Jannan päälle? -Se on terävä.
Hän näyttää nuoremmalta.
Paholainen.
Hänestä pitää päästä eroon äkkiä. -Päästä eroonko?
Lastenhoitaja työskentelee vanhemmille. Hän on aivopessyt Jannan.
Miten pääsemme hänestä eroon?
Ehkä tarvitaan toinen esite.
Kävisikö tämä, Timi? -Se toimii.
Mikä ihme tuo on?
Se on Hoitsupultti.
Hoitsupulttiko?
Lastenhoitaja laitetaan Hoitsukuppiin.
Vipu.
Hoitsu on poissa. -Ongelma ratkaistu.
Tuohan on -
kamala idea.
Vipuja on liian monta.
Luuletteko, että hän vain kävelee tänne ja istahtaa itse Hoitsukuppiin?
Tämä on kirjasto.
Kaksoset viettävät aikaa täällä.
Teittekö te pienet sienipäät tämän?
Kimmoisa tuoliko?
Kimmoisa. -Se näyttää hoitsukupilta.
Olette kuin pieniä alberteinsteineja, mutta oudommilla hiuksilla.
Mitkä nimenne ovat? -Vipu.
Hän on Penhartti. -Hänkin.
Molemmatko? Selvä. -Vedä.
Sinä voit olla Penhartti A... -Tee se.
Ja sinä olet Penhartti B. -Vipu.
Tunnistan heidät.
Pidän B:stä. -Minä A:sta.
Onpa hieno vipuja. Vai onko se "vivuja"?
"Vipu." -Ei. Vivu.
Vedänkö tästä?
Hauskaa. Mitä tämä tekee?
Eikö mitään?
Kenellä on nälkä?
Ei hyvin mene.
Tuolla he jauhavat suussaan ruokaa ja vielä syövätkin sitä.
Luikkunen?
Mikä häntä vaivaa?
Kateellinen. -Ehdottomasti.
Niin. Klassinen valtataistelu.
Petturimaiset Willoughbyt. He eivät tuo suvun nimelle kunniaa.
"En syö Timin ruokaa."
Hei, Timi.
Kaipaat vanhanaikaisia vanhempiasi.
Muutos on vaikeaa. Olen kokenut saman.
Ehkä sinun pitää vain syödä.
Mitä? Ei! -Tule nyt. Kas niin.
Kaurapuuro tuo lihaa luiden ympärille.
Maista tätä, Timi. Se on hyvää.
Paljon parempaa kuin seinähummeri.
Willoughbyt eivät syö kaurapuuroa.
Tiedän, että pystyt tähän. Syö nyt.
Ei kiitos.
Syö.
En. -Syö.
En. -Lopeta.
Lopeta itse. -Irti.
Sinäpäs! -Syö!
En!
Et kunnioita kaurapuuroani etkä minua.
Ainoa vaihtoehtoni on laittaa sinut...
Hiilikellariin?
Aioin sanoa "jäähylle".
Tarkoitin, että ainoa vaihtoehto on laittaa sinut jäähylle.
Miksi ihmeessä vanhempanne laittaisivat sinut hiilikellariin?
Lapsellisia tarpeita. -Ruokaa.
Villapaitoja. -Rakkautta.
Annoimme kodin orvolle.
Annoitteko kodin orvolle?
Niin teimme.
Mutta hän oli vauva, ja vauvat ovat kaikista lapsellisimpia.
Hankkiuduimme hänestä eroon. -Mitä? Kaltoinkohtelu saa riittää.
Minne veitte vauvan?
Täydellinen koti.
Tämä on maailman huonoin koti.
Pikku orporukka.
Meidän ei pitäisi tunkeilla ja häiritä hienon miehen työtä.
Miten niin hienon miehen?
Kuka häiritsee työtäni?
Hetkinen.
Onko komentaja Melanoff olemassa?
Kyllä. -Jestas. Tuo on melkoinen...
Asuvalinta on säväyttävä.
Pukeudutko noin joka päivä? -Minä...
Ovatko mitalit karkkia? -Ehkä...
Voiko Ruut tulla ulos? -Ei! Menkää pois.
Missä orpo on, karkkimies?
Ei!
Vauva! -Ruut.
Tehdas!
Hölynpöläys!
Saanko koskea viiksiäsi? -Mitä?
Vauva! -Ruut!
Missä hän on?
Ei hyvältä näytä.
Napataan hänet, ennen kuin hän saa sokerihumalan.
Ei taas! Senkin tunkeilijat!
Paikka.
Selvä. Hienoa.
Voi, vauva. Ei.
Ei käy päinsä!
Voi vanilja.
Voihan hölynpöläys!
Ei karkkimurskaimeen!
Ruutie!
Sainpas!
Olipa jännää. -Meidänhän piti pysyä paikoillamme.
Ruut. -Kuule, isotukkainen nainen!
Anna vauvani takaisin.
Sinun vauvasiko? Tuskinpa, sokeri-isukki.
Lastenhoitaja tietää asioita. Tiedän, että vinksahtaneet Willoughbyt -
jättivät vauvan ovellesi.
Hetkinen. Hekö ovat ne enkelit, jotka toivat hänet minulle?
Ehkä.
En sanoisi heitä enkeleiksi.
Voi sentään.
Mitä syötät hänelle?
Karkkia!
Olen komentaja Melanoff ja asun hauskuudentäyteisessä maassa!
Liikkuva maalausko?
Miten pienet ihmiset saatiin laatikkoon?
Ruutie pitää siitä. Eikö?
Pidät maukkaasta kaurapuurosta.
Kaikki lapset pitävät siitä.
Oletko siis oikea komentaja Melanoff?
Olet kuuluisa.
Ehkä.
Teen kaikki herkut itse.
Asutko täällä yksin?
Kyllä. Ainakin ennen asuin.
Sitten Ruut muutti luokseni, ja hän tarvitsee paljon huomiota.
Tietenkin. Eikö vain, tyttönen?
Miten joku näin pieni saa aikaan niin paljon kakkaa?
En ole nukkunut yhdeksään päivään.
Se selittää paljon. -Pyysin Orpojen suojelulta apua, mutta...
Ei. Et olisi saanut soittaa heille. -Tai siis...
"Jos löydät vauvan hunningolla, soita..." -"Nolla nolla..."
Ei! Vauvan antaminen heille on kuin laittaisi koiranpennun häkkiin.
Voi. Rakastan koiranpentuja.
Onneksi siis katkaisin puhelun.
Niinkö? -Asia on niin...
Olen oppinut pitämään hänen lapsellisista tarpeistaan.
Haluan, että hän jää luokseni.
Selvä, mutta tämä tehdas ei ole turvallinen paikka vauvalle.
Hän ei voi vain syödä karkkia loppuelämänsä ajan.
Ennen kuin huomaatkaan, hän lähtee yliopistoon.
Hänestä voi tulla lääkäri. Ehkä hän kirjoittaa seuraavan Moby Dickin.
Hän voi maalata seuraavan Mona Lisan tai lentää lentokoneella Kuuhun.
Hän voisi olla seuraava presidentti.
Sitten joudut menemään Valkoiseen taloon, eikä olisi sopivaa käyttää karkkipukua.
Siihen liittyy niin paljon kaikkea.
Kuulostaa ihanalta.
Tämän karkkimiehen on aika ryhtyä perheenisäksi,
joka valmistaa myös karkkia.
Jos kaipaat apua, tiedät, kenelle soittaa.
Orpojen suojeluun.
Mitä? Ei, Luikkunen.
Voisit soittaa minulle. Olenhan sentään lastenhoitaja.
Teen sen.
Laita numerosi siihen, ja... -Jos tarvitset karkkitehdasta...
Täydellinen koti.
Te Willoughbyt olette ihania.
Tässä, poika. Ota koppi.
Onko tämä halaus? -En tiedä, mutta pidän siitä.
Valitettavasti Willoughbyn lapset saivat pian hälyttäviä uutisia.
Heidän vanhempansa olivat yhä elossa.
TULIVUORISAARI
Sanotaan, että rakkaus kestää kaiken. Se pätee tähän kaksikkoon.
KUUMA HAPPOLÄHDE
Sillä lailla!
Montako elämää heillä on?
KANNIBAALIVIIDAKKO
Voi, Isä.
On ihanaa seikkailla kanssasi.
Ötökkä. -Valitettavasti seikkailumme on pian ohi.
Olemme rahattomia.
Tarkoittaako se, että joudumme... -Palaamaan kotiin? Pelkäänpä niin.
Takaisin vanhanaikaiseen kotiinko?
Kyllä.
Olisipa jokin keino, jolla voisimme myydä talon ajan ja avaruuden päästä.
Voittehan käyttää internetiä.
Inten... -Denttiä?
Katsokaa.
Vanhanaikaiset kodit myyvät nykyään.
Voi sentään.
Piraijoita!
Mikä taivaan nimessä tämä on?
Paljon kuvia.
Ymmärrän.
SOITA VÄLITTÄJÄLLE
Irene Luukku. -Haluamme myydä vanhanaikaisen talomme.
Kerro hänelle äkkiä. -Kyllä. Välittömästi.
Bussin kyydissä
Se vie meidät kotiin
Penkkini alta löytyi purkkaa
Katselen maailmaa
Se ohi vilistää
Purkan jauhaminen alkaa yököttää
Vanhan purkan syönti on huono tapa kuolla
Mahtava päiväretki. -Kiva, että sinulla oli hauskaa, Timi.
Komentaja varmaan jo viestittelee.
Lastenhoitaja.
Mitä? Isä?
...haluamallasi tavalla.
"Avaa pyyhkäisemällä."
Selvä. Aivan.
Miksei se toimi?
VIESTIT ISÄ JA ÄITI WILLOW-BEES
Kyllä!
Myymme talon, lastenhoitaja.
Hän työskentelee yhä elossa oleville vanhemmillemme!
Käyttäydyt oudosti, Timi.
Käyttäydynkö muka? -Myymme talon.
Hoida lapset haluamallasi tavalla.
Tee se, Isä.
Eikä.
Kyllä vain.
Lastenhoitaja vastasi heille näin.
"Mitä lapsiin tulee, minä hoidan heidät!"
Haluatteko hoidelluiksi pois päiviltä? -En halua.
Voi ei.
Rahaa!
Taas tunkeilija.
Rahaa.
Hei!
Talonäyttö on huomenna. Myyn kotinne!
Rahaa!
Et muuten myy.
MYYTÄVÄNÄ
Kuka voisi nukkua tällaisena yönä? Itse asiassa minä saan kyllä unta.
Mutta Willoughbyn lapset eivät saa.
Vauhtia.
Nolla, nolla, nolla, nolla ja nolla.
Orpojen suojelu.
Hei. Olen orpo, joka tarvitsee suojelua..
Ilmoitan huonosta lapsenvahdista.
Voihan nolla sentään.
Ding dong! Talonäyttö alkakoon!
Ostakaa se.
Ansan reunalla juustoa nakertavien hiirten tavoin nämä toiveikkaat ihmiset -
saisivat pian vastaansa Willoughbyt.
Kuumaa.
Erinomaista.
MYYTÄVÄNÄ MYYTY
Ei! -Tulipalo!
Hei.
Mahtavaa. -Apua!
Surkein talonäyttö.
Hitto sentään.
Hienoa, Willoughbyt. -Hyvä!
Tänään pelastimme kotimme.
TÖÖT! PERHE ON PARAS
Täydellistä.
Willoughbyt puolustivat kotia rohkeasti...
Minne matka? -...mutta he eivät pärjänneet...
Tervetuloa.
Tätä tietä.
Melkoinen talo!
...täydelliselle perheelle.
Täydellinen perhe -Tästä olemme aina unelmoineet.
Näyttää kodilta, kulta.
Koti! -Sietämätöntä. Menkää.
Ruusuillenikin on tilaa.
-Ruusuja! -Rakastan sinua, isosisko.
Minäpäs sinua, pikkuveli. -Rakkautta!
Mekin rakastamme teitä, lapset.
Tunnen kotionnen kutinan! -Kutinaa!
Tämä talo on ihastuttava! -Ihastuttava!
Voimme laittaa perhepotretit tähän.
Potretit! -Olisimme onnellisia täällä.
Ostamme tämän talon ehdottomasti. -Ostamme talon
Olemme mahtavia. -He ovat täydellisiä.
Tulkaa.
Kuin Willoughbyn verilöyly vuonna 1775!
Tunkeilijoita!
Täällä kummittelee!
Rakastan teitä!
Jokin säikäytti täydellisen perheen.
Hirveää. -Ehdottomasti hirviö.
Vilkaisemme vain. -Ei, Janna!
Mitä kirjastollemme tapahtui?
Pelottaa. -Ehdottomasti pelottaa.
Mitä willoughbya?
Olen Willoughbyn peto!
Tulkaa kotiini, ja ahmin teidät suihini!
Syö yksi kaksosista!
Siksakkia.
Lähtekää täältä, ja olette vapaita, ellette sitten ole Willoughbyjä.
Siksakkia. -Se ei toimi.
Olen Willoughby.
Niinkö?
Siinä tapauksessa kaikki on hyvin.
Luikkunen.
Lastenhoitaja.
Olen täällä suojelemassa lapsia.
Tiesin, että olet hyvä.
Kumikädet. -Lukitsin sinut huoneeseesi.
Älä viitsi, Timi. Lastenhoitajat osaavat tiirikoida.
Rakensin tätä koko yön. Halusin auttaa.
Auttaa ketä? Vanhempiammeko? Emme voi luottaa häneen.
Muistatko tämän, lastenhoitaja?
"Mitä lapsiin tulee, minä hoidat heidät."
Miksi häijyilet? Kuuntelepa ääntäni.
"Mitä lapsiin tulee, minä hoidat heidät."
Kun sanot sen noin, haluan, että minua hoidetaan.
Työskentelen vanhemmillenne, mutta velvollisuuteni on huolehtia teistä.
Olisi pitänyt kertoa teille, että he aikovat myydä talon. Anteeksi.
En vain halunnut särkeä outoja pikkuruisia sydämiänne.
Kiitos, lastenhoitaja. -Eipä kestä, pikkuneiti.
Halaan lastenhoitajaa. -Tänne sieltä, pikku sienipäät.
Halaa meitä. -Kuudella kädellä.
Onko kaikki hyvin, Timi?
Kiitos.
Voi, Luikkunen.
Mitä?
Orpojen suojelun osasto on paikalla.
Sulkekaa uloskäynnit. -Orpojen suojelu?
Meidän on mentävä! -Pitäkää lapset sisällä.
Vauhtia, lapset. Seuratkaa. -Minne menemme?
Takaovelle. -Selvä.
Ei. Seuratkaa.
Tulkaahan. -Mitä on meneillään?
Ei hätää. Pysykää yhdessä.
Meillä on syytä olettaa, että huono lastenhoitaja vahtii orpoja.
Orpojako? -Willoughbyna vaadin teitä poistumaan.
Olet se orpo. -Olemme.
Ei. Heillä on vanhemmat. Jättäkää heidät rauhaan.
Linda?
Oletko se sinä?
Kyllä. -Linda?
Olen nykyään lastenhoitaja.
Onko ylläsi taas vessapaperia?
Kyllä, mutta se...
Näytät naurettavalta.
Se on puku. Olin...
Kerran orpo, aina orpo.
Oletko orpo, lastenhoitaja?
En. Tai siis olin. Tarkoitan...
Olen.
Yritimme löytää hänelle kodin. Kukaan ei halunnut häntä.
Tuo ei ole totta. Haluamme hänet.
Aivan. He haluavat minut.
Voi, Linda.
Ilmoitan huonosta lastenhoitajasta.
Emme halua häntä tänne.
Timi?
Onko tuo äänesi? -Timi.
Miten saatoit? -Ei.
Lapset ovat joskus julmia.
En tarkoittanut... -Kylläpäs.
Yritin vain olla hyvä lastenhoitaja. -Sinä olet...
Tästä lähtien tarpeeton.
Sinua tarvitaan. -Mene, Linda,
ennen kuin lapset loukkaavat lisää.
Ei! Ole kiltti, lastenhoitaja!
Janna...
Sinä teit tämän.
En tarkoittanut...
Valehtelit lastenhoitajasta. Hylkäsit Ruutin.
Vanhempamme tekivät sen. -Komentelet aina.
Janna... -Olet ilkeä, viiksetön,
lyhythousuinen... -Riitelevät lapset erotetaan.
Ette saa!
Se on parhaaksenne. -Ei!
Saatte tavallisia lapsuuskokemuksia.
Teidät sijoitetaan koteihin ja kouluihin.
Olette virallisesti orpoja, kunnes biologiset vanhempanne palaavat.
Eikä. -Mukavaa lapsuutta.
Lopettakaa! En halua lähteä!
Apua!
En halua lähteä. Päästäkää minut!
Timi? -Janna?
Ette voi tehdä näin.
Lapset on kerätty suojeltaviksi.
Ei. -Hyvää työtä, tiimi.
Lapsiraukat.
Yksin, toisistaan erossa ja eksyksissä.
Vähän kuten minäkin.
Penhartit saivat nykyaikaisen kodn.
Heidän internetiin kytketyt aivonsa kuormittuivat...
Tiedätte kyllä.
Jannan sijaisperhe uskoi musiikin parantavaan voimaan...
Onko kaikki hyvin?
...mutta Jannan laulu oli poissa.
Hän ei enää jossitellut.
UUSI KISSATUOKSU
Timi vastusti muutosta ja karkasi hyväntahtoisilta perheiltä.
kuten Wilsoneilta,
Walterseilta -
ja Waddingtoneilta.
Hän halusi palata vanhanaikaiseen Willoughby-elämään.
Myyty?
Voi ei!
Mutta se oli poissa.
Ei kotia, ei perhettä.
Jonkun piti huolehtia hänestä.
Yksikkö kolme. Löysimme hänet.
Kaupungissa on rankkaa.
Joskus on kissa ja toisinaan hiiri. Hän sai sentään laatikon.
Onhan tämä vähän synkkää, mutta... Niin.
Hoitsu lähti häntä koipien välissä.
KAUPUNGIN RAJA
Hän pakeni menneisyyttä katsomatta taakseen.
Tämä ei tietenkään ole kenenkään syytä.
Hyvä on. Pysäytän bussin.
Oletteko nyt tyytyväisiä?
Haluan pois kyydistä!
Mitä willoughbya?
Hyvä homma, eikö? Jännittävää.
LASTENSUOJELULAITOS KORJAAMME VIRHEESI
Kaurapuuron aika.
Ei ole nälkä.
Kyllä sinulla taitaa olla, Luikkunen.
Mitä?
Nimittäin vapaudennälkä.
Lastenhoitaja?
Kutsu Viliksi.
Kiipeä puurokärryyn.
Vapautan sinut.
En ansaitse vapautusta, josta puhut.
Jätä minut rypemään lyhythousuisessa syyllisyydessäni, Vili.
Pidätkö säälibileet?
En tainnut saada kutsua.
Sinä tosiaan mokasit.
Minäkin mokasin.
Jätin teidät yksin.
Lähdin lipettiin.
Mutta tulin takaisin -
enkä lähde ilman Willoughbyä.
En koskaan ole kunnon Willoughby.
Halusin vain olla mahtava Willoughby, jolla on mahtava perhe.
Hei! -Eikö Janna muka ole mahtava?
Ei. -Entä Penhartti A?
Minä... -Entä Penhartti B?
-Etkö sinä ole mahtava? -Selvä. Lopeta!
Sinulla on perhe, Luikkunen.
He tarvitsevat sinua.
Ja sinä tarvitset heitä.
Pääsuojani.
Lähdetään täältä tukka putkella ja tehdään jotakin mahtavaa.
Laitetaan tukka putkelle.
Ihailen armottomuuttasi, mutta tämä on hullua.
Melkein perillä.
Minä vain...
Vien kaurapuurot kävelylle.
Ne tykkäävät kävellä.
Tulkaa, kaurapuurot.
Onko kärryssä orpo?
Vili?
Orpo puurokärryssäkö? En ole kuullutkaan sellaisesta.
Kerrassaan naurettavaa.
Älä koske siihen.
Älä katso sinne.
Voi pojat! Selkäni!
Kuinka kehtaat?
Luuletko, että kaura kasvaa pelloilla?
Kaurahiutaleita pitää liottaa ikuisuus, jotta lapset eivät tukehtuisi niihin.
Sininen koodi! Hän ei ole oikea Vili! -Hän on Linda.
Pysähdy, teko-Vili!
Lastenhoitaja! -Timi?
Hän varastaa orvon.
Hän ei ole orpo. -Eikä hän ole Linda.
Olen Vili.
Maista tätä, Vili!
Löytyipäs!
Hän pääsee pakoon. Pysäyttäkää Linda!
Vilillä on hyvä auto.
Portti, lastenhoitaja! -Viis siitä! Vili ei portteja pelkää.
Tarinoita eri taustoista tulevilta...
Hienoa, että Linda on oma-aloitteinen.
...herättää ajatuksia. Pysykää kuulolla.
Laiha poika pakeni lastenvankilasta.
TUOREIMMAT UUTISET
Häntä etsitään...
Timi oli laatikossa.
Tarvitsen apuanne, Penhartit.
Selvä, Timi. -Toki, Timi.
Mennään.
Ei. -Eikö?
Miten niin ei? On kiire. -Ei ole kiirettä.
Meillä on rummut, kulta.
Ole kiltti, Janna. Emme ole Willoughbyjä ilman jossitteluasi.
Entäs jos -
sanon,
että olen -
pahoillani?
Entäs jos sanoitkin? -Entäs jos antaisit anteeksi?
Entäs jos et komentelisi minua?
Entäs jos en joutuisi hiilivarastoon, kun leikität orpoja ja syöt mureketta?
Annan sinulle anteeksi. -Mitä?
Timi pyytää anteeksi
Koska oli väärässä
Asioista jotka listaan tässä
OSO. Avatkaa ovi.
Pitää mennä.
Voinko auttaa? -Etsimme kadonneita lapsia.
Heidät on löydetty.
Heippa.
He eivät anna periksi, jos luulevat teitä orvoiksi.
On vain yksi ratkaisu. Ette varmasti pidä tästä,
mutta entä jos haemme vanhemmat takaisin?
Mitä? -Vanhemmat?
Kädet rattiin, lastenhoitaja! -Anteeksi. Teillä on huonot vanhemmat.
Tiedän, että he ovat häijyjä, mutta meillä ei ole muitakaan vanhempia.
Orpojen suojelun nainen sanoi, että jos biologiset vanhempamme palaavat,
voimme pysyä yhdessä.
Heidät on saatava takaisin.
Tiedämme, minne he ovat menossa.
Sveitsilään.
"Joka menee ylös..." -"Ei tule alas."
Varovasti.
Eivätkö törröhatut olekin hienoja, pupu?
Nuo piikkikengät korostavat miehekkäitä jalkojasi.
Seikkailemaan!
Miten he saivat noin fiksuja lapsia?
Tämä olisi darwinismia parhaimmillaan.
Onko heidät pakko pelastaa?
Willoughbyt?
Pidän tehtaastasi.
Tarvitsen tehtaasi.
Anna minulle tehtaasi!
Tänä iltana.
Hei, Mel.
Pitää rakentaa jotakin, jotta pääsemme Sveitsilään.
Selvä.
Suunnitelma A. -Suunnitelma B.
Töpinäksi.
Sehän on oikea ilmalaiva.
Hyvää työtä, Penhartit.
Hyvä ilmalaiva. -Herkullinen.
Sveitsilään!
Rauhoitu, Ruutie.
Käykää pissalla. Palaan puuron kanssa.
Kyllä. Puuroa.
Jopas jotakin. Ruutie haluaa auttaa.
Hehän ovat kuin...
Oikea perhe.
Aloitetaan reitti Sveitsilään.
Pidät Sveitsilästä varmasti, Ruutie.
Siellä on suklaata, juustoa ja veitsiä.
Mitä?
Timi!
Suuttuukohan hoitsu, kun karkasimme ilmalaivalla ja veimme hänen puhelimensa?
Ja kukkaron.
Hän suuttuu varmasti, mutta orponnutimme itsemme,
ja meidän täytyy myös perua orponnuttaminen.
Olen elossa!
Olen vihdoin elossa!
Katsokaa.
Willoughbyt lensivät itään ja auringonnousua kohti,
ja lähdin matkalle mukaan tötterössä.
Sanoinhan, että tarina olisi jännittävä. Löytyvätkö vanhemmat ajoissa?
En tiedä. Olen tötterössä.
VALLOITTAMATON VUORI
Vai että Valloittamaton vuori.
Se ei vedä vertoja rakkauden kukkoille, joille olemme kavunneet, Ihana mamma.
Voi, Isä.
Vie minut aivan huipulle asti.
Mitä teette, senkin idiootit?
Rakas Äiti! -Lopeta jodlaaminen!
Kappas. Lunta.
SVEITSILÄ
Tankki täyteen.
Sokeria putkeen. -Tankkiin.
Huomenta.
Estämme vanhempiamme tappamasta itseään. Heippa.
Kiva homma.
Jaksaa, jaksaa, kulta.
STÖP! VALLOITTAVATON VUORI
Tämä voittaa kävelyn.
Penhartti...
Minusta tuntuu, etten tunne nenääni.
Voi ei. Lanka on loppu.
En voi neuloa.
Voi, Ihana mamma. -Olemme tehneet kauhean virheen, Isä.
Meidän pitää palata kotiin.
Voi, Äiti. Sinähän olet kotini.
Olette saapuneet määränpäähänne.
Siinä se on.
He voivat olla missä vain... -Tuolla! Katso!
Vanhemmillamme oli varmaan osuutta tuohon.
He aiheuttavat sotkua.
Ulkona on jotakin. -Ehdottomasti jotakin.
Kappas.
Willoughbyn-punaisia, ihmiskuituja,
silkkisen pehmeitä,
isän karhukaisia.
En voi neuloa!
Äidin lankaa!
Mahtavaa! -Nyt löydämme heidät!
Seuraa lankaa!
Pitäkää kiinni, Willoughbyt!
En näe mitään.
Näkyvyyttä ei ole.
Hyytävä nähdä.
Hyvin sanottu, Janna.
Voi ei! Virta on lopussa.
Mitä nyt, Penhartit? -Korkeus.
Lisää sateenkaarta. -Aja vain.
Nopeammin!
Sateenkaari.
Kaasua! -Sateenkaari.
Sateenkaari!
Valloittamaton vuori, jolle voi lentää.
Katsokaa!
Lanka johtaa suoraan...
Voi ei.
Näkymä on kuin hautausmaalla.
Vauhtia!
Heidän on oltava täällä.
Hajaannutaan!
Hajaannumme.
Puu.
-Puu täälläkin.
Toinen puu. -Ei merkkejä heistä.
Tämä on mahdotonta!
Jäädymme tänne, jos emme löydä heitä.
Kuulen jotakin.
Samoin. Ehdottomasti. -Onko se "joku" vai "jokin"?
Ei "joku", vaan "jotkut"! Vauhtia!
Se ei ole puu.
Vanhemmat!
Heidän suukkonsa on vielä lämmin. -Lämmittimet! Tulta!
Toimi nyt.
Mahtavaa!
Meillä on vanhemmat.
Äiti. -Ja isä.
Lapset?
Olemmeko kotona, Isukki?
Emme, rakkaimpani.
Olemme alpilla.
Tulimme pelastamaan teidät.
Pelastamaan?
Meidät? -Mutta miten?
Tiesimme, minne menette. -Lähetimme teidät pois.
Moitteen matkatoimisto.
Esitekö? -Äidin lankakerät.
Oliko tämä -
teidän tekosianne?
Halusimme -
orponnuttaa itsemme.
Mutta olimme väärässä. -Todella väärässä.
Voi sentään.
Emme ole täydellinen perhe.
Emme ole edes hyvä perhe.
Tarvitsette apuamme, jotta pääsette alas. Kun pääsemme alas,
tarvitsemme teitä pysyäksemme yhdessä.
Teidän ei tarvitse rakastaa meitä, mutta olisitteko taas vanhempamme?
Olkaa kilttejä.
Voi, Isä. Ehkä olimme väärässä.
Pystymme parempaan.
Eikö? Rakkauden tähden.
Rakkauden tähden.
Pois tieltä!
Melkoinen kone!
Lentäminen on minusta ihanaa!
Juokse, minkä jaloistasi pääset, Äiti.
Tuota en osannut odottaa. -En tuonut juoksupukua.
Jalkaa toisen eteen! -Tulossa, Isä.
Seikkailemaan!
Missä opit ajamaan?
Luulin, että sinä ajat, kulta.
Valitettavasti Willoughbyn vanhemmat olivat edelleen...
Mitä polkimilla tehdään?
...uskomattoman ja kertakaikkisen -
itsekkäitä. -Herttinen.
Mahtoivatko he selvitä tuosta?
Enpä usko.
Voi ei. Päättäväisyys ja mielikuvitus...
Kaikki ei ole aina niistä kiinni.
Maailma voi olla melko karu paikka.
Pysytellään lämpiminä.
Voi, Timi.
Se on jäässä. -Ehdottomasti.
Kuumaa. -Tänne.
Ei. Pysykää yhdessä, Penhartit.
Kuuma on poissa.
Mitä me nyt teemme, Timi?
Lanka. Seurasimme sitä ylös.
Voimme seurata sitä alas. -Timi!
Tule takaisin! Meidän pitää pysyä...
Ei.
Toivotonta.
Tule takaisin.
Kylmää.
Ei enää... -Villapaitaa.
Ei.
Vielä viimeinen jossittelu.
Kuulen jotakin. -Minäkin.
Lasin läpi
Aidan yli
Janna?
Etsin jotakin uutta
Herään todellisuuteen
Unohdan menneisyyden
Sateenkaaren päässä olet sinä
Olen jumissa. -Nimi on enne
Kuulostaako tutulta?
Esitämme osamme Laatikossa joka on täynnä reikiä
Kun tulevaisuus katoaa Ja rajat on ylitetty
Tiedän minne kuulun
Niin myötä- kuin vastamäessäkin
Pysyn rinnallasi
Ei tarvitse hyvästellä
Nyt näen valon
Kun taivas muuttuu harmaaksi
Eikä ole enää sanottavaa
Loppujen lopuksi
Valitsen sinut
Janna?
Ja sinut
Ja sinut, Kissa
Valitsen sinut
Kiitos, Janna.
Kiitos.
Traagista.
Mutta muista, että tämä on vanhanaikainen tarina.
Sellainen ei voi päättyä näin.
Ruut?
Sveitsiläinen gyrokopteri. -Tuolla on purkinavaaja!
Se on varmaan korkkiruuvi.
Voihan tikkari!
Voi, Luikkunen!
Lastenhoitaja?
Hylkäsitte meidät kaiken sen jälkeen.
Miten löysitte meidät? -Seurasimme sateenkaarta myrskyyn.
Sitten Ruut kuuli iloisen laulusi.
Kuulitteko lauluni?
Se oli kaunista, Janna.
Vanhempanne varmasti pitivät siitä. Missä he muuten ovat?
Haluan kertoa heidän upeista lapsistaan. -He varastivat ilmalaivamme.
Meillä on huonot vanhemmat.
Tai siis oli.
Nyt olemme oikeasti orpoja.
Mitä?
Ei vanhempia.
Ei kotia. -Ei paikkaa, minne mennä.
Olemme menettäneet kaiken.
Mutta meillä on toisemme.
Mehän lensimme karkki-ilmalaivassa valtameren yli.
Kiipesimme Valloittamattomalle vuorelle.
Emme kiiveneet. -Tiedän, mutta puhe on kiva.
Kunhan pysymme yhdessä, pärjäämme vallan mainiosti -
ilman vanhempiakin.
Entäs jos... -Meistä tulisi perhe?
Hei, äiti.
Sopii minulle.
Hölynpöläys! Samoin minulle.
Mahtavaa! -Vie meidät pois täältä, komentaja.
On liian kylmä tunteiluun.
Kerrassaan mahtavaa!
Miksemme käytä helikopteria?
Emme tarvitse sitä. Olemmehan perhe!
Onhan tämä vähän outoa, mutta tähän on nyt kuitenkin tultu.
Päättäväisyyttä, mielikuvitusta ja toivoa.
Sanoinhan, että tunnistan hyvän tarinan.
Parhaat tarinat ovat rankkoja.
Ne eivät ole tuuheat.
Ne ovat silti viikset. Tiedämme, mitä se tarkoittaa, Timi.
Emme ole puhuneet mahtavuudesta sen jälkeen, kun tuo tapahtui.
Viikset.
Jos söisit kaurapuuroa, sinulla olisi karvaa kaikkialla Timi.
Ehkä karvaton Timi haluaa jotain uutta.
Kutsun sitä Melanoffin lihamurekkeeksi.
Voi ei!
Ruut! -Voi ei!
Katso, Timi! Ruutilla on lihaviikset.
Willoughby.
Katsokaa heitä.
Täydellisen epätäydellinen perhe.
He eivät saaneet kaikkea haluamaansa...
-Kas noin. -...mutta he saivat tarvitsemansa.
Kaikki kai tarvitsevat rakkautta. Jopa minä.
Viikseni ovat mahtavat!
Huomaatteko? He elivät onnellisina elämänsä loppuun asti.
Samaa ei voi sanoa... Tiedätte kyllä.
Voi, kultamussukka.
On ihanaa nähdä maailmaa kanssasi.
Jopa litimärkiä paikkoja.
Mikään ei estä meitä seikkailemasta.
Herttinen.
ADOPTIOTODISTUS TIMI JA JANNA WILLOUGHBY
PENHARTIT A JA B WILLOUGHBY
Mitä? Älkää katsoko minua noin. Tämä ei ole ällöttävää.